Нарта
Артем Чех

…У мене був знайомий – кодер. Чи хакер? Нi, таки кодер. Я не знаю дня, коли б вiн просидiв у своему продавленому крiслi перед монiтором менше дванадцяти годин. Речi у його кiмнатi були розташованi таким чином, що з крiсла можна було дiстати будь-що. …Цей прищавий кодер може за кiлька хвилин написати складнючу програму або зробити iнтернет-портал – нахатеемелiти, напехепешити, флеш, знову ж таки. Навiть дос. Хоча справа не в тому, що мiг мiй знайомий кодер, а у тому, що одного разу вiн закохався.

Артем Чех

Нарта

2005

У мене був знайомий – кодер. Чи хакер? Нi, таки кодер. Я не знаю дня, коли б вiн просидiв у своему продавленому крiслi перед монiтором менше дванадцяти годин. Речi у його кiмнатi були розташованi таким чином, що з крiсла можна було дiстати будь-що. Навiть пульт вiд телевiзора, який знаходився в iншiй кiмнатi.

Як так можна жити? – питав я сам у себе, не отримуючи вiдповiдi, проте знаючи, що цей прищавий кодер може за кiлька хвилин написати складнючу програму або зробити iнтернет-портал – нахатеемелiти, напехепешити, флеш, знову ж таки. Навiть дос. Я в цьому не розбираюся. Хоча справа не в тому, що мiг мiй знайомий кодер, а у тому, що одного разу вiн закохався.

Вiн ii побачив на одному порносайтi…

– Та я знаю, – казав вiн менi, – що на цих сайтах стiльки м'яса, що можна звихнутися, але ж ти подивись на неi…

Я без ентузiазму дивився на цю брюнетку, що стояла розкарячена посеред порожнього басейну, посмiхалася i чомусь тримала в руках надувного круга у виглядi кита. Якось виокремити ii iз сотнi iнших розкарячених тiл у мене не виходило.

– Що в нiй особливого? – запитав я. – Вона ж така, як i iншi, якщо не гiрша. Ти подивись на ii некрасивий квадратний живiт, на ii жовтi зуби, на цього кита, врештi-решт…

– До чого тут кит? – образився знайомий i поспiхом закрив вiкно «опери».

Потiм ми до пiзнього вечора пили мiцний, наче дьоготь, чай, дивилися через справжне скляне вiкно на безлюдну Лютеранську, переглядали його колекцiю спалених оперативок та вiдеокарт…

Коли вже у коридорi я вдягався, вiн з непiдробною надiею у поглядi подивився кудись глибше моiх очей i сказав:

– А все ж таки вона така жiночна…

– І що з того? Пiдеш ii шукати?

Тодi вiн промовчав, а за два тижнi подався до Мiлана.

– Куди? – не зрозумiв я.

– В Мiлан. Вона там, я ii знайшов…

Вiн повернувся за мiсяць. Запросив мене в гостi, сказав, щоб я взяв iз собою пива i чiпсiв. Я прийшов, коли на вулицi вже було темно.

– Ось вона! – привiтав мене хакер i вивiв у коридор злякану i некрасиву жiнку з чоловiчим обличчям.

– Вона розумiе украiнську? – спитав я.

– Нi, – вiдповiв приятель. – Вона румунка.

– А де кит? – не знати чого спитав я.

– Хто?

– Ну, пам'ятаеш, у неi був надувний круг у виглядi кита?

– Знущаешся, – образився вiн. – Я такого натерпiвся, поки визволяв ii з рабства.

– Вона – рабиня?

– Так, тобто вже нi. Вона вiльна. Румуни не захотiли ii приймати назад. Розумiеш, я ii люблю.

– Кого? – питаю. – Цю?

Ця, здаеться, зрозумiла, що я не схвалюю рiшення ii рятiвника стосовно того, аби вiн взяв ii жити до себе. Вона замахала руками, почала кричати, з чого я зробив висновки, що вона як мiнiмум бiснувата.

– Вона ж бiснувата, – бридливо констатував я.

– Ти придурок, – занервував приятель, – якби ти стiльки перетерпiв, скiльки вона… Ти знаеш, що iй туди засовували?

– Куди?

– Їi гвалтували одночасно сiм негрiв. Вона нещасна жiнка.

– А менi здалося, що на фотографiях вона виглядала цiлком щасливою… Бiлоснiжкою.

Румунка знову почала гомонiти, вставляючи англiйське «no».

– Вона знае англiйську? – поцiкавився я.

– На рiвнi другого класу середньоi школи.

– Неперевершено, – здвигнув я плечима.

– Пиво принiс? – запитав хакер. – Будемо ii вiдпоювати.

– Я б коньяку взяв.

– Вона пиво любить, – пояснив друг.

Румунку звали Нарта. Якесь дивне iм'я, подумав я, хоча хто знае цих румунiв, увесь час щось нове придумують. Ми сидiли близько години у напiвтемрявi, iли сир i чiпси. Приятель показував Нартi вiдеокарти i поламанi вiнчестери.

– Ти ii лякаеш, – сказав я. – Вона зараз подумае, що ти iй будеш це засовувати.

– Куди? – не зрозумiв хакер.

Конец ознакомительного фрагмента.

Текст предоставлен ООО «ИТ».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию: Купить