Нiкола Тесла
Ольга Опанасенко

Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей
Серiя «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей» – це унiкальний проект, який сприяе якiсному дозвiллю батькiв i дiтей. Книги серii написанi в захоплюючiй i доступнiй формi, що робить сам процес читання не нудним i корисним. Дiти поринають у неймовiрнi пригоди персонажiв i вiдкривають для себе життя головних героiв – видатних людей усiх часiв. Із цих iсторiй дитина дiзнаеться, що завдяки наполегливiй працi, вiрi у себе та бажанню принести щось корисне у свiт, можна досягти будь-якоi мети. В кiнцi кожного роздiлу – завчасно пiдготовленi запитання, якi допоможуть дитинi зрозумiти i запам’ятати найважливiше. Історii навчать дитину досягати цiлей, не боятися труднощiв, нiколи не здаватися та до кiнця вiрити у свiй успiх!

Ольга Опанасенко

Нiкола Тесла

© Издательство «Агентство «IPIO»

* * *

Дорогi читачi!

Перед вами нова книга з серii мотивуючих бiографiй найуспiшнiших людей. Їi можуть читати як дiти, так i дорослi. Це незвичайна серiя. Вона написана в захоплюючiй i доступнiй формi. Головнi героi книг – вiдомi особистостi, якi досягли видатних результатiв завдяки наполегливiй працi та невичерпнiй вiрi у своi сили. У кiнцi кожного роздiлу – добiрка запитань, якi допоможуть дитинi зрозумiти i запам’ятати найважливiше.

Книги серii «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей» навчать дитину досягати цiлей, не боятися труднощiв, нiколи не здаватися та завжди вiрити в успiх!

У книзi, яку ви тримаете в руках, – дивовижна та повчальна iсторiя для дiтей i дорослих. Нiкола Тесла – яскравий приклад ученого, який доводить, що нестандартне мислення може призвести до величних змiн свiту. Нiкола Тесла пройшов чимало труднощiв, у його талант не вiрили, обдурювали з гонорарами, вiн ставав банкротом декiлька разiв… Проте, що б не траплялося, з ним завжди була наука, яка вела його до нових вiдкриттiв.

Пам’ятайте: батькiвське читання – один iз найбiльш емоцiйних i пам’ятних моментiв для дiтей. Коли ви читаете дитинi – вона вiдчувае вашу турботу й любов.

Любiть своiх дiтей! Говорiть iм про це! Вони дуже цього потребують…

    Іцхак Пiнтосевич

Серiя «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей»

Мудрiсть багатьох поколiнь доводить, що найголовнiше завдання батькiв – допомогти дитинi пiднятися на ii власну гору, реалiзувати ii власне життеве завдання. Книжкова серiя «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей» допоможе дитинi пiдкорити будь-якi вершини.

Видано чимало бiографiй про життя вiдомих людей. Але нашi iсторii особливi тим, що написанi «мовою дитини» та вiдповiдають потребам сучасного поколiння. Кожен iз батькiв мрiе виростити свою дитину щасливою й успiшною. Освiта займае в цьому процесi чи не найважливiше мiсце. Проте варто пам’ятати, що дитинi дуже важливо отримувати позитивнi емоцii у процесi навчання. Саме тодi вона по-справжньому захопиться знаннями i зможе запам’ятати необхiдне.

Зазвичай дiтям не надто подобаеться вчитися, зубрити що-небудь. Вони люблять занурюватися у свiт пригод iз новими героями, спiвпереживати iм, вчитися разом iз ними i долати перешкоди. Тож запросiть ваших дiтей у таку пригоду!

Книги серii «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей» – це найкращий спосiб ознайомитися з наукою, iсторiею, досягненнями людства та свiтовими вiдкриттями. На прикладi великих особистостей i вiдомих вчених книги дають зрозумiти, що визначний успiх не приходить сам собою, вiн пiдвладний лише тим, хто багато та плiдно працюе. Не варто кожну невдачу розцiнювати як провал, адже будь-яка невдала спроба – це ще один крок, який наближае до мрii.

У дорослому вiцi ми приймаемо обставини такими, якими вони е. Частiше змiнюемо ставлення до ситуацii. Але не всi здатнi змiнити себе або саму ситуацiю. Унiкальнi книги-бiографii допоможуть дитинi зростати впевненим лiдером, iз власною думкою i поглядами на свiт. А батькiв надихнуть на новi iдеi, досягнення та втiлення цiлей. І головне – допоможуть бути для своеi дитини найкращим батьком чи матiр’ю.

У кiнцi кожного роздiлу е вправи-запитання. Вони допоможуть запам’ятати все головне i цiкаве. А також наштовхнуть на роздуми, як стати першим у своiй справi, як це зробили Коко Шанель, Стiв Джобс, Альберт Ейнштейн, Блез Паскаль, Нiкола Тесла, Маргарет Тетчер.

Крiм того, книги серii «Видатнi особистостi. Бiографiчнi нариси для дiтей» надихають проводити вiльний час разом з усiею родиною. Адже спiльне читання дозволяе щиро говорити з дитиною про важливе, змiцнюе стосунки з нею i додае любовi до книг. Читайте та надихайтеся!

Роздiл перший. Про жукiв, жаб i першi винаходи

Життевий шлях великого винахiдника розпочався у грозову нiч. Десятого липня 1856 року, рiвно опiвночi, коли небо над горами спалахувало вiд блискавок, у родинi сербського православного священика Мiлутiна Тесли народилася четверта дитина – син Нiкола. Хлопчик, якого через багато рокiв назвуть «повелител

м блискавок».

Село Смiлян, де жили Тесли, стоiть серед невисоких, укритих лiсом гiр. Сьогоднi це територiя краiни Хорватii. А в тi часи це були землi Австрiйськоi iмперii – багатонацiональноi, другоi за розмiрами в Європi держави, у якiй проживало понад 40 мiльйонiв людей. До ii складу, до речi, входила навiть частина нинiшньоi Украiни.

До п’яти рокiв Нiкола рiс звичайним хлопчиком, мрiйливим i смiливим. Як усi його однолiтки, вiн захоплювався героем сербських легенд Королевичем Марком. Той могутнiм мечем захищав свiй народ i iздив верхи на конi, що вмiв говорити людською мовою. Одного разу Тесла теж вирiзав собi меч, як у Королевича, i почав битися з «ворогами» – колоссям пшеницi на полi. Правда, закiнчилося це не славним бенкетом, як у казках, а прочуханкою вiд батькiв.

Але коли Нiколi було п’ять, у його сiм’ю прийшла бiда. Будинок Тесли стояв пiд лiсом, у якому водилися вовки. Однiеi морозноi зимовоi ночi хижаки напали на коня, на якому поспiшав додому старший брат Нiколи, вiсiмнадцятирiчний Дане. Кiнь здiйнявся на диби, скинувши вершника. Вiд отриманих ран Дане, улюбленець батькiв, помер.

На Нiколу це справило жахливе враження. Багато днiв потому вiн плакав, а ночами не мiг спати – його мучили кошмари. Навiть через багато рокiв, у дорослому вiцi, вiн до найменших дрiбниць пам’ятав цю моторошну картину.

А крiм того ця подiя могла навiки змiнити його долю. Батьки дивилися на Дане як на спадкоемця татовоi справи – було заведено, щоб син священика йшов батьковими стопами. Тепер же старшого сина не стало. Решта трое дiтей у родинi були дiвчата. Тому до служби в церквi почали готувати Нiколу.

Але Нiкола не хотiв бути священиком. Вiн прагнув зовсiм iншого. Наприклад, вiн мрiяв навчитися лiтати. У сильний вiтер пiднiмався на гору i зiстрибував, сподiваючись, що потоки повiтря пiдхоплять i понесуть його. «Десантувався» з даху будинку, розкривши над собою батькову парасольку, наче парашут. Або побудував «мотор на жучинiй тязi»: зв’язав двi хворостинки хрест-навхрест, а на iхнiх кiнцях закрiпив чотирьох хрущiв, яких було повно влiтку. Хрестовину надяг на штир – i упряжка працьовитих жукiв почала обертати i цей пропелер, i прикрiплений до нього великий диск. Жорсткi надкрила трiщали, жуки поважно гули – а хлопчик, який жив у свiтi, де ще не було нi лiтакiв, нi вертольотiв, мрiяв про те, як одного разу злетить…

Були в нього й iншi винаходи – нехитрi вигадки сором’язливого сiльського хлопчика, який бiльше часу проводив на самотi з природою, нiж зi своiми однолiтками. Одного разу сусiдському хлопчинi привезли справжнiй скарб – вудку i рибальський гачок! Вся навколишня дiтвора тут-таки побiгла ловити жаб. Всi, крiм Нiколи. Його з собою не покликали, i це його сильно засмутило. Та що ж! Вiн знайшов шматок дроту, примудрився його зiгнути i розплющити за допомогою двох каменiв. Загострив, довгою мотузкою прив’язав до палицi – i почимчикував на власне «полювання». Повернувся ввечерi з багатим уловом – на вiдмiну вiд приятелiв, якi не зловили справжньою снастю жодноi лупатоi жаби.

Сам вiн вважав, що пристрасть до винахiдництва успадкував вiд матерi. Джука Тесла походила з сiм’i, де всi любили майструвати i придумувати кориснi штуки для дому або ферми. І ii батько, i дiд славилися своiми винаходами. Майстриня Джука створювала новi iнструменти для домашнiх робiт, вигадувала дивовижнi вiзерунки i ткала з ниток, якi зробила сама. «Вона невтомно трудилася вiд свiтанку до пiзньоi ночi, i велика частина нашого одягу та обстановки в будинку зробленi ii руками. Коли iй було за шiстдесят, ii пальцi рухалися достатньо швидко, щоб в одну мить зав’язати три вузлики», – захоплювався матiр’ю Нiкола.

Крiм того, Теслу вирiзняла особлива любов до читання. Батько вважав, що хлопчиковi шкiдливо багато часу проводити за книгами. Тому вiн забороняв синовi заходити до своеi величезноi бiблiотеки i ховав вiд нього свiчки, щоб той не мiг читати потайки. Втiм, Нiкола навчився обходити батькiвськi заборони. Вiн добув свiчкового сала, розтопив його i, вставивши гнiт, залив в олов’янi форми. Коли сало застигло, у хлопчика вийшли чудовi саморобнi свiчки. При iхньому мерехтливому свiтлi вiн, щiльно запнувши дверi та вiкна, читав цiлими ночами, iнодi засиджуючись аж до свiтанку.

Коли Нiколi виповнилося шiсть, сiм’я переiхала до мiста Госпiч. Вирiсши в маленькому селi, серед гiр i лiсiв, в оточеннi домашньоi живностi, у мiстi хлопчик почувався не в своiй тарiлцi. Вiн навiть на вулицю виходити соромився. Що вже говорити про церкву, де тепер служив батько! Там по недiлях збиралося не кiлька десяткiв селян, як у Смiлянi, а цiла юрба ошатно вбраного люду. Нiкола до старостi запам’ятав жахливий конфуз, який одного разу стався з ним на недiльнiй службi. До церкви прийшла вичепурена дама в пишнiй сукнi. І коли вона бундючно простувала до виходу, хлопчик випадково наступив на довгий шлейф, що волочився за нею по пiдлозi. Шлейф iз трiском вiдiрвався, це спантеличило всiх присутнiх i, певно ж, Нiколу. Батько так розсердився на нього, що

дав синовi ляпаса, чого в iхнiй родинi не траплялося нi до, нi пiсля цього випадку.

Але незабаром хлопчиковi випала нагода довести городянам, що вiн зовсiм не дурний бевзь.

У мiстi органiзували пожежну команду. Набрали добровольцiв, яких учили боротися з вогнем i марширувати на мiських парадах. І в один з лiтнiх днiв городян запросили подивитися на вмiння пожежникiв.

На берег рiчки викотили новiсiньку пожежну машину. Вона була пофарбована в червоне i чорне, а ii насос мусили качати разом аж шiстнадцять чоловiкiв! Шланг насоса закинули в рiчку, шiстнадцять пожежникiв у новiй унiформi i блискучих касках взялися за ручки i… нiчого не сталося. Як не старалися пожежники, з рукава не вирвалося нi краплi води. Розчарована публiка зашумiла, всi кинулися оглядати машину… І тiльки Нiкола здогадався перевiрити шланг. Знявши черевики i пiдкачавши короткi штанцi, вiн зайшов у воду i виявив мiсце, де рукав перекрутився, закривши хiд водi. Спостережливий хлопчик розправив шланг, i… вода линула, обдаючи бризками натовп людей, що пiдiйшли заблизько!

Цього разу Нiколу нiхто не лаяв. Навпаки, вiн став героем дня. Але набагато важливiшим для нього було фантастичне вiдчуття того, що вiн зумiв примусити запрацювати складний механiзм, перед яким спасували дорослi.

У Госпiчi Тесла пiшов до школи. Виявилося, що, як багато талановитих людей, вiн був шульгою. Його привчили писати правою рукою, але уроки креслення i малювання назавжди залишилися для нього ненависними. Навiть подорослiшавши, вiн вважав за краще зберiгати своi винаходи в головi, а не в кресленнях на паперi.

Улюбленими ж предметами стали математика та фiзика.

До речi, ще в дитинствi знання фiзики кiлька разiв рятувало Теслi життя. Наприклад, вони з друзями любили купатися у ставку бiля водяного млина. Зазвичай там було мiлко i вода лишалася спокiйною. Однак якраз у той день, коли Нiкола прийшов похлюпатися сам, мiрошник вiдкрив загату. Вода пiдхопила хлопчика i понесла на гостре камiння. Вiн встиг учепитися за колоди греблi. Але вiдчував, що довго так не протримаеться – напiр води знесе його. І раптом зрозумiв: тиск води зменшиться, якщо дiятиме на меншу площу! (Цей закон гiдравлiки легко перевiрити: якщо пiдставити ножа пiд струмiнь води пласким боком, його буде виривати з рук; якщо ж розвернути його догори лезом, тиск води стане майже невiдчутним.) Нiкола повернувся до потоку боком – i вiдчув, що так зумiе втриматися. «Як за помахом чарiвноi палички, тиск зменшився, i я виявив, що в такому положеннi порiвняно легко можу опиратися силi потоку», – писав вiн у спогадах. З великими зусиллями, притискаючись до греблi i перебираючи по колодах руками, хлопчик поступово зумiв дiстатися берега.

У госпiчськiй школi був цiлий кабiнет з моделями рiзних механiзмiв. Там Нiкола вперше побачив макет водяноi турбiни. Вода, падаючи на ii лопатi, змушуе турбiну крутитися. Енергiя, яка виробляеться при цьому, може запускати в дiю рiзнi механiзми. Тесла був у захватi i сам сконструював кiлька турбiн. Згадуючи водоспади в рiдних горах бiля Смiляна, вiн мрiяв використати iх силу. А ще краще, думав хлопчик, було б побудувати турбiну на Нiагарському водоспадi в Америцi!..

І нiхто, крiм нього самого, у той час не мiг навiть уявити, що мине тридцять рокiв – i Тесла втiлить цю мрiю в життя.

ЗАПИТАННЯ І ЗАВДАННЯ

1. Де в нiч з 9 на 10 липня 1856 року народився майбутнiй винахiдник Нiкола Тесла? Знайдiть на картi сучасну Австрiю та Хорватiю.

2. Ким, на думку батькiв, повинен був стати Нiкола, коли виросте? Чому вони вибрали для нього такий шлях? Чи хотiв цього сам хлопчик?

3. Якi шкiльнi уроки були улюбленими для Тесли? Чому?

Роздiл другий. Про упертiсть, навчання та електрику

У десять рокiв Нiкола Тесла вступив до реального училища – середньоi школи, де особливу увагу придiляли вивченню «технiчних наук». І тут викладачi теж захоплювалися здiбностями хлопчика до математики i фiзики. Давалися взнаки уроки батька, який з дитинства привчав Нiколу вправлятися в усних обчисленнях та iнших розумових операцiях. Вiн змушував сина запам’ятовувати довгi складнi речення й подумки покращувати iх конструкцiю, швидко рахувати i, як писав сам Тесла, навiть «вгадувати думки». Так що тепер, в училищi, Нiкола дивував учителiв: коли вiн виконував складнi математичнi дii, то «бачив» iх у своiй уявi так ясно, немов вони були записанi на дошцi або в зошитi.

Тут же у нього вперше народилася iдея «вiчного двигуна». Вiн думав, що коли взяти закрiплений на двох пiдшипниках цилiндр, роздiлити його навпiл герметичною перегородкою i з одного вiддiлення вiдкачати все повiтря, то цилiндр почне обертатися. Тесла навiть побудував дерев’яну модель свого «перпетуум мобiле»[1 - Перпетуум мобiле (вiд латинського perpetuum mobile) – вiчний двигун.], i вона запрацювала! Правда, проробила недовго. Лише значно пiзнiше юний винахiдник усвiдомив, що обертався механiзм не завдяки вакууму, а через те, що його штовхало повiтря, яке струменем виривалося з нещiльно за

упореного цилiндра.

У чотирнадцять рокiв вiн перейшов у старшi класи реального училища. Для цього йому довелося покинути рiдних, вирушити в Карлштадт (зараз це мiсто називаеться Карловац) i жити у своеi дивакуватоi тiтоньки. А пiсля закiнчення училища над Теслою «чорною хмарою» (як писав вiн сам) нависла необхiднiсть вибирати свiй подальший життевий шлях. Точнiше – прямувати тим шляхом, який за нього вибрали батьки: стати священиком. Але вся його натура повставала проти цього. Вiн хотiв створювати небаченi механiзми, придумувати новi способи отримання енергii, вивчати таемницi природи i змушувати ii служити людинi!

Невiдомо, чим закiнчилося б його протистояння з батьками. Але, як то кажуть, не було б щастя, та нещастя допомогло. Коли вiн з важким серцем збирався повертатися в Госпiч, батько раптом прислав листа: вiн велiв синовi не iхати додому, а рушати на полювання. Нiкола вiдразу запiдозрив недобре, адже його батько полювання нiколи не схвалював.

І дiйсно, лист виявився вiдмовкою. Батьки просто не хотiли, щоб син приiжджав у Госпiч – у iхнiх краях почалася епiдемiя холери. Звичайно, Тесла тут же кинувся до рiдних – i теж злiг вiд важкоi хвороби.

Кiлька мiсяцiв його життя висiло на волосинi. Зусилля лiкарiв були марними. І ось одного разу пiд час особливо сильного нападу, коли Нiкола був на межi смертi, батько пообiцяв: якщо син виживе, йому дозволять займатися тим, чим вирiшить сам хлопець. Бiльше того – його вiддадуть у найкращий в свiтi технiчний навчальний заклад.

Обiцянка батька подiяла чарiвним чином – незабаром Нiкола одужав.

І Мiлутiн Тесла дотримав свого слова. Нiкола став студентом Вищоi технiчноi школи в австрiйському мiстi Грацi (зараз це друге за величиною мiсто Австрii). На той час вiн володiв кiлькома iноземними мовами i мав глибокi знання з фiзики. А тепер вiн мiг набувати нових знань пiд керiвництвом досвiдчених професорiв.

Тесла з головою поринув у навчання. За його спогадами, протягом усього першого курсу вiн регулярно починав роботу о третiй годинi ночi i працював до одинадцятоi вечора, не даючи собi вiдпочинку нi в будень, нi в свято. При такому темпi занять вiн зумiв побити всi рекорди i склав не чотири-п’ять, як решта студентiв, а дев’ять iспитiв!

Однак коли Тесла, гордий своiми успiхами, приiхав додому на канiкули, то не дочекався батькiвських похвал. Навпаки, батько спалив усi його студентськi грамоти i нагороди! Це було гiрко i незрозумiло.

Лише кiлька рокiв по тому, вже пiсля смертi батька, Нiкола дiзнався про причини цього вчинку. Виявляеться, викладачi написали Мiлутiну, що така наполеглива робота без вiдпочинку може зашкодити здоров’ю його сина. Керiвник технiчного факультету визнавав: «Ваш син – зiрка першоi величини», – проте радив «пригальмувати» його, щоб хлопець не надiрвався. Тож дiями Мiлутiна керувала турбота про Нiколу.

У життi Тесли будуть й iншi люди, якi наполягатимуть, аби вiн поберiг себе, менше працював на шкоду своему здоров’ю i бiльше вiдпочивав. Але зупинити його в безнастанному пiзнаннi свiту i прагненнi до нових горизонтiв буде неможливо. Худий, двометрового зросту синьоокий брюнет – таким вiн залишиться до самоi старостi, i хвалитиметься тим, що костюми на нього шиють за тiею ж мiркою, що й замолоду.

На другому курсi, вже завоювавши авторитет у викладачiв, Тесла занурився у дослiдження електрики. Ще в реальному училищi вiн захоплювався експериментами з лейденською банкою – найпростiшим пристроем, що дозволяе накопичувати електричний заряд. А тут у Вищу технiчну школу привезли з Парижа динамо-машину Грамма. На той час це була новiтня технiка! Мiж нерухомо закрiпленими електромагнiтами оберталася складноi форми котушка мiдного дроту. Пiд дiею магнiтного поля в котушцi виникав змiнний струм. Оскiльки бiльшiсть механiзмiв того часу використовували постiйний струм, до котушки було приеднано спецiальний пристрiй – колектор. Вiн «випрямляв» струм – перетворював зi змiнного на постiйний.

Спостерiгати дiю електрики можна повсюдно. Наприклад, ще в ранньому дитинствi Тесла був зачарований яскравими блакитними iскрами, якi «сипалися» з його улюбленого кота Мачека, якщо в темрявi погладити його густе хутро. Ми чуемо потрiскування, стягуючи через голову синтетичний светр. Бачимо, як стае дибки i «прилипае» до пластмасового гребiнця наелектризоване волосся. Слабкий, але цiлком вiдчутний електричний розряд проскакуе iнодi мiж нашими пальцями i металевою ручкою дверей. Тодi ми говоримо, що ручка вдарила нас струмом, хоч це i не зовсiм правильно – ми ii «вдарили» так само.

Електричний струм – це потiк заряджених частинок. До речi, колись його так i називали – «електричною рiдиною» (а також «електричним вогнем», але це бiльше стосувалося якраз окремих розрядiв – наприклад, «iскор» на котячому хутрi).

У проводах струм може текти весь час в одному напрямку – тодi його називають постiйним. Або вiн може бути змiнним – це коли зарядженi частинки-електрони, немов косяк рибок, пливуть то в одному напрямку, то, через рiвнi промiжки часу

 – в протилежному. Промiжки цi крихiтнi, вимiрюванi десятими частками секунди. Частота, з якою електрони змiнюють напрямок, вимiрюеться в герцах (Гц). Струм у наших розетках мае частоту 50 герц (тобто за одну секунду його напрямок змiнюеться сто разiв: п’ятдесят – в одну сторону, п’ятдесят – в iншу). У США i Канадi прийнята частота 60 Гц.

У 1831 роцi англiйський фiзик Майкл Фарадей вiдкрив, що в дротi (або iншому провiднику) струм можна викликати, якщо мiж його витками рухати магнiт. Цей же вчений побудував перший генератор постiйного струму. У ньому мiдний диск обертався поряд iз магнiтом, а струм, що виникав при цьому, «знiмався» пiдключеним до вимiрювальних приладiв проводом. Таким чином, Фарадей зумiв перетворити механiчну енергiю на електричну.

Як i всi динамо-машини, машина Грамма виробляла струм, тобто слугувала генератором. Але вона також могла використовувати електрику для виконання механiчноi роботи – як двигун.

Професор iз гордiстю демонстрував машину студентам. Однак коли вона працювала в режимi двигуна або струм досягав значноi величини, машина починала сильно iскрити. Це призводило до втрат енергii i могло пошкодити механiзм. Іскри виникали мiж пластинками (так званими щiтками), що «знiмають» струм з обертового колектора, в якому змiнний струм перетворювався на постiйний. І Тесла запропонував удосконалити механiзм: прибрати колектор i використовувати вiдразу змiнний струм.

Професор, хоч i цiнував талановитого студента, на цей раз узяв його на кпини перед усiею аудиторiею. І не просто висмiяв – заявив, що пропозицiя Нiколи нiяк не може бути втiлена в життя.

Але Теслу не так легко було збити з пантелику. Вiн був упевнений у своiй iдеi i продовжив роботу. Завдяки винятковiй уявi в своiх дослiдженнях вiн мiг обходитися навiть без лабораторii. Уявляючи собi будь-який механiзм, вiн до найменших дрiбниць бачив кожну його деталь i мiг подумки стежити за його роботою, виправляючи i покращуючи ii. І вже через кiлька рокiв його експерименти, як уявнi, так i практичнi, дали результат.

ЗАПИТАННЯ І ЗАВДАННЯ

1. Хто навчив Нiколу робити складнi розрахунки в думках? Чому батьки Тесли не зрадiли його успiхам у навчаннi?

2. Яку машину задумав удосконалити Тесла на другому курсi училища?

3. Граючись iз якою твариною, Нiкола вперше познайомився з електрикою? Якi прояви електричних явищ можна спостерiгати в природi? Спробуйте розчесати довге волосся, стоячи в темрявi перед дзеркалом. Чи побачили ви iскри?

Роздiл третiй. Про телефони, раптовi осяяння i дорогу за океан

Пiсля закiнчення Вищоi технiчноi школи Тесла вступив на фiлософський факультет Празького унiверситету. Однак уже через рiк його довелося покинути. У Госпiчi помер батько Нiколи, i юнак зрозумiв, що матерi буде нелегко збирати грошi на його навчання. Тому вiн вирiшив знайти роботу i поiхав у Будапешт. Там якраз починали впроваджувати заморську новинку – телефон.

Тут на нього чигали труднощi. Фiрма, яка збиралася встановлювати телефоннi апарати, ще не запрацювала, так що для початку Теслi довелося потрудитися навiть креслярем (а саме цей предмет вiн так ненавидiв у школi!). Потiм його пiдкосила незрозумiла хвороба: у нього розвинулася така чутливiсть, що вiн, наприклад, чув цокання годинника, який працював за три кiмнати вiд нього. Машини та поiзди, якi проiжджали за декiлька кiлометрiв, змушували землю пiд ним тремтiти. А сонячне свiтло буквально оглушало його.

Лiкарi розводили руками: вони не тiльки не могли вилiкувати Теслу, але навiть не розумiли, що з ним. І тiльки його друг, Антал Сiгетi, атлет i ентузiаст фiзичних вправ, змушував Нiколу займатися гiмнастикою i мало не силою витягав на прогулянки.

Пiд час однiеi з таких прогулянок i сталася подiя, яка назавжди врiзалася в пам’ять Тесли i фактично змiнила вигляд вiдомого нам свiту. Лiтнього вечора вони з Сiгетi прогулювалися в парку, i Нiкола, який знав напам’ять безлiч вiршiв, читав уривок iз трагедii Гете. У рядках цих генiальний вчений Фауст журиться через те, що людинi не дано лiтати:

Заходить сонце; гасне день у нас;
Десь iнший край ще оживить та сила.
Коли б дались менi могутнi крила,
Летiв би я за сонцем повсякчас,
Глядiв би я на свiт просторий
У променистiм сповиттi…[2 - Йоган Вольфганг Гете «Фауст» (переклад Миколи Лукаша).]

І раптово Теслу осяяла думка, як повинен працювати двигун, над яким вiн так довго ламав голову! Напевно, вiн уявив собi, як повiльно обертаеться навколо своеi осi Земля i як ширяе над нею щасливий крилатий Фауст, поспiшаючи вдалину, за заходом сонця.

Це не котушка повинна обертатися мiж двома магнiтами. Нехай магнiт крутиться в центрi механiзму, по колу якого закрiпленi котушки! Вiн накреслив схему тростиною на землi – i друг його зрозумiв!

Знову переживаючи ту мить, через 20 рокiв Тесла напише: «Я б вiддав тисячу таемниць природи, якi мiг би при нагодi розгадати, за одну, яку вирвав у неi, незважаючи на всi перешкоди, нехай би i з загрозою для власного життя».

Ко

ец ознакомительного фрагмента.

notes

Виноски

1

Перпетуум мобiле (вiд латинського perpetuum mobile) – вiчний двигун.

2

Йоган Вольфганг Гете «Фауст» (переклад Миколи Лукаша).

Текст предоставлен ООО «ИТ».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию: Купить